Bėgam! Bėgam! Bėgam!
BATERIJA
Ei. Ei.
Gabalas žalių. Aš laimėjau gabalą žalių.
Rimtai?
Gaudyk.
Gabalas žalių, biče.
Pasilikai jį?
Mačiau, kad pasilikai.
Tas loterijos bilietas
toks pat naudingas kaip ir tavo plaukų gelis, Miki.
Ei, pagaudyk.
- Ne. Kažkaip nesinori. - Nagi.
Padirbėkim su tuo metimu, a?
O kokia iš to nauda?
Tai juk smagu.
Tai beisbolas. Mes juk dievinam beisbolą, prisimeni?
Taip.
Gerai, tik be...
be gudrybių, nes aš nedėviu apsaugų.
Jokių ten trumpesnių metimų ir panašaus šūdo.
Žinai, Lotynų Amerikoje
vaikams neleidžia mėtyti kreiva trajektorija.
Jie mokomi pakeisto greičio metimo.
Gerokai mažesnis krūvis pečiui, bet taip pat efektyvu.
Tai ir buvo tas tavo pakeistas greitis?
Tu jo irgi nemoki.
Tu esi metikas boba, Miki.
Metikas boba Mikis!
Nors šitas metimas buvo geras.
Ei, Mikai.
Nori pažvejoti?
Ką?
Nori šiek tiek pažvejoti?
Ne.
Aišku.
Gali būti per sunku išmokti.
Ne taip jau sudėtinga.
Tikrai?
Žinai, tai nėra lengva, Miki.
Čia reikia išmanymo.
Subtilumo.
Aha, tu labai subtilus.
Tikras Misteris Subtilumas.
Tu toks pat subtilus kaip kirvis.
Beje, pažiūrėk.
Žuvis, žuvis, žuvis ir dar daugiau žuvies.
Supratau tave.
Gal pakurk laužą.
Iš kur šitie čia atsirado?
Juk sakei, kad jie į mišką neis.
Niekada nesakiau.
- Ne, tu sakei, kad... - Miki, aš sakiau...
kad miškuose jų bus mažiau.
Mėnulyje jų taip pat bus mažiau.
Atsipūsk.
Jau sutvarkyta.
Gal užvirk kavos ar dar ką?
Dieve mano!
Dvokia?
Ei, Beni, pažiūrėk, čia yra stoglangis.
Aha, tik dabar jis turėtų saugoti nuo lietaus!
Uždaryk, dėl Dievo meilės.
Taip jau geriau nei tas šūdas, kurį anksčiau grodavo.
Pameni tą mano mergiotę iš Pitsfyldo?
Ne, nelabai...
Ei.
Tik pažvelk.
Neblogai?
Pažiūrėk.
Ji milžiniška!
Galime įmesti čia porą pagalvių, antklodžių...
Tai lyg viengungio irštva.
Tikrai.
Ką gi.
Eime nudžiauti tavo mirusios draugės antklodžių.
Žinau, apie ką galvoji, Miki.
Ir atsakymas yra nė velnio.
Ką?
Tu nori pasilikti.
Tik trumpam.
Nė velnio.
Kodėl ne?
Negi tikrai turiu atsakyti?
Bet mes vis judam ir judam. Ir kur?
Niekur.
Miki, tai ir yra esmė.
Mes kaip rykliai.
Rykliai geriausiai moka išgyventi, Miki.
Jie plaukioja čia jau 400 milijonų metų,
ir žinai, kodėl?
Todėl, kad jie nuolat juda.
Nes jei sustos, numirs, kaip ir mes.
Tai ne tas pats.
Buvo namas
Pitsfylde, kuriame įstrigome.
Tris sušiktus mėnesius.
- Pameni? - Aš atsimenu.
Tavo motina, tavo brolis.
- Jie irgi buvo name. - Pamenu.
Mes valgėm šuns ėdalą.
- Aš pamenu, Beni! - O tada mes surijom ir šunį!
Mes surijom prakeiktą šunį, Miki!
Turėjau jį nudobti, kad surytume.
Nebenoriu apie tai diskutuoti.
Aš daugiau nebeįkliūsiu
kokiame nors sušiktame name!
Ne, ačiū.
Ne, mes atvykome, viską patikrinome,
tavo merginos čia nėra.
Dėl to apgailestauju.
Bet radome gerų dalykėlių!
Ir bent jau nesame visiškai apsupti
tų suskretusių monstrų.
Todėl nemanau, kad reikėtų varyti Dievą į medį.
Ar negalime tik...
Miki.
Ei.
Ko?
Karštas ėdalas.
Miki!
Gal pamėtėsi man?
Mikai?
Jėzau! Kokio velnio, biče?! Daugiau nedrįsk!
Tas šūdas pribaigs tave.
Ir galbūt mane. Taip kad išjunk, ką?
- Gerai jau. - Aš rimtai.
Girdėjau tave.
Gerai.
O dabar...
- Štai. - Pamėtėk man...
Pažiūrėk į tai.
Eik, atsistok toliau.
Bandymas, bandymas.
Kaip manai, kokiu atstumu jos veikia?
Nežinau, penkios, gal dešimt mylių.
Bent jau veikia.
Tikrai taip.
Gerai, gali grįžti.
Ne, verčiau eisiu nusišikti.
Ene, tai Orčardas.
Atsiliepk.
Tai Enė, kalbėk.
Taip. Turiu kai ką pridėti prie pirkinių sąrašo
panelės Karter malonės dėka.
Sakyk.
Na, panašu, jog ji pasakė Džeisonui,
kad jis gali išsirinkti filmą šią savaitę
kaip gimtadienio dovaną.
Ką darom?
Ji pasakė: "Išsirink bet kokį filmą."
Ir ką išsirinko?
"Virpesius".
Pakartok?
"Virpesiai".
Tai apie milžinišką kirminą žudiką su... Kevinu Beikonu.
Aš žinau "Virpesius".
Žodžiu, ji pažadėjo vaikiui, kad mes surasim tą filmą.
Visą dieną man ūžia ausis dėl to,
lyg turėčiau laiko tam šūdui.
Ir kas iš viso gali rinktis tokį
filmą?
Jei jis čia yra, aš gausiu, Frenkai.
Gerai, bet nepersistenk.
Yra ir didesnių rūpesčių.
Pirmyn, biče.
Girdite?
Yra kas?
Ene.
Frenkai?
Orčardai.
Kas nors?
Kas čia?
O, labas. Tai Mikis.
Aš čia su Benu. Bendžaminu Makbraidu. Mes...
Mes beisbolininkai.
Žaidėme beisbolą Pitsfylde, kai...
Na...
Žodžiu, mes amžinai ėjome, kol...
Radome automobilį.
Mes dabar Konektikute.
Dinkite iš šio kanalo.
Ką?
Palaukite.
Palaukite, ką? Ei.
Prašau, mes
tiesiog ieškome vietos apsistoti.
Mes geri darbininkai. Galime
žvejoti ir virti...
Manau, kad galėtume padėti vieni kitiems.
Mums užtenka darbininkų, vaiki.
O štai vietos trūksta.
Laisvų numerių nėra.
Aišku?
Štai ir viskas.
Ir nebandykit mūsų ieškoti.
Nesate laukiami.
Ene, atsiliepk.
Kalbėk.
Nenoriu, kad kalbėtum su tais vaikinais,
aišku?
Taisykles žinai.
Neatsiliepk šiuo kanalu ir grįžk, supratai?
Aišku, išeinu.
Ne. Ne, ne, ne. Paklausykite!
Atsiliepkite, prašau!
Prašau!
Mes mirsime čia.
Girdite?
Ene.
Ene, prašau.
Girdite?
Tu įsivaizduoji?
Nežinau.
Ką darom?
Nežinau.
Tu nežinai?
Ko tu nežinai?
Aš žinau.
Žinau, kad tai pirmi žmonės, kuriuos girdim
per visus tuos mėnesius.
Mėnesius!
Jie ten viską turi, biče.
Ryšį,
gimtadienius,
sušiktus filmus!
Prakeiktus "Virpesius"!
Taip, ir tame vakarėlyje mes nelaukiami, Mikai.
Man nusispjauti.
Aš taip nebegaliu gyventi, žmogau.
Miegoti ant stogų.
Gyventi automobilyje.
Su tavimi.
Tu lyg urvinis žmogus, po galais.
Ir dar dvoki.
O tau tai nė nerūpi.
Tau gal ir patinka toks
medžiotojo-rinkėjo gyvenimo būdas, bet man ne!
Man nepatinka kiekvieną rytą prabudus spėlioti,
ar tik ne šiandien aš nusibaigsiu.
Galvoti, kad galbūt šiandien koks
apsimyžęs negyvėlis suės mano galvą!
Ir tai nejuokinga!
- Ne, nejuokinga. - Tai nejuokinga, po šimts!
- Bet kaip tu pasakei... - Aš rimtai!
Gerai, gerai, žinau, tu kalbi rimtai.
Supratau.
Nori juos surasti, ieškok.
Bet jie nenori būti surasti, biče.
Tai kaip juos aptiksi?
Ene, atsiliepk.
Jie neatsilieps, Miki.
Praėjo dienos.
Tas šūdas tebuvo vėjo šnaresys.
Ene.
Atsiliepk, prašau.
Palauk minutėlę, pala, pala...
Ką?
Tau ji patiko, ar ne?
Enė!
O Dieve!
O Dieve! Tu toks kvaištelėjęs.
Toks keistuolis!
Tu nebandai kviesti Frenko.
Nebandai kviesti Orčardo.
Čiaupkis.
Tik... Enę.
Ene, atsiliepk!
Ene, prašau, atsiliepk!
Išgelbėk mane!
- Užsičiaupk. - Prašau, Ene!
Žinai, ką?
Nori išgirsti, kuo mes skiriamės?
Tuo, kad aš nesu šiknius?
O tuo,
jog mes abu žinom,
kad ten yra mergina.
Važinėja aplinkui,
labai organizuotai visur naršo,
atlieka žvalgybą.
Kas žino, gal tai tik keli
keistuoliai kalbasi per raciją, bet,
sakykim, ji ten.
Galbūt kokioje nors tvirtovėje
su aukštomis sienomis, kaip tau patinka.
Bet tai juk logiškos išvados, tiesa?
- Kur tu suki? - Na,
suku ten...
kad tavo vaizduotėje
ji lyg poapokaliptinė fėja.
Su šautuvu ant klubo.
Ir keliaraiščiu.
Ir galbūt randu
tokioje vietoje, kad iš karto aišku, kokia ji kieta,
bet drauge tai nesugadina jos grožio.
O mano vaizduotėje?
Ji yra 46 metų mažojo beisbolo trenerė.
Su senovine šukuosena.
O jos blauzdos kaip konservuoti mėsgaliai.
Įsivaizduoji?
Juk jei siunčia moterį vieną,
tai būtent tokią jie ir siųs.
Ūkininkę. Lesbietę.
Tikrai ne jaunutę Frenko dukterėčią.
Bet...
tu romantikas,
o aš realistas, ir tai nieko bloga.
Nors, ko gero, tai tave ir pribaigs.
Arba tos šūdinos ausinės.
Žinai, tu vienintelis mano pažįstamas,
kuris gali peržygiuoti per visą Naująją Angliją
ir priaugti svorio.
Aš apskritai vienintelis tavo pažįstamas, Miki.
Ir taškas.
Be to,
aš gaudytojas, man galima būti storam.
Toks ir esi.
Užsikrušk, ponaiti.
Užsikrušk mirtinai.
Man atrodo, tu per daug apie tai galvoji, Miki.
- Tikrai? - Aha.
Griebiesi šiaudo.
Kas taip sako? "Nėra laisvų vietų"?
Na, žmonės taip sako.
Tai tokia frazė, reiškianti...
Nėra kambarių, nėra erdvės,
nevažiuokite čia.
Mes negalime jūsų apgyvendinti.
- Prašau, pasiieškokite kitur... - Šūdas!
Po galais.
Juk sakiau, kad taip bus.
Sėsk į automobilį.
Jau galim važiuoti? Pabaigei?
Išbraukiam šią vietą?
Aš nesuprantu, kodėl tau reikia
nudobti kiekvieną sušiktą negyvėlį.
Todėl, kad reikia! Tai mūsų pareiga.
Visai ne!
Šitaip tu gausi galą, lįsdamas
prie kiekvieno jų.
Žiūrėk! Atsargiai!
Tai gal nustok mane blaškyti,
kol aš čia stengiuosi!
Tai greičiau ir į mašiną!
Žinai, o gal išlipk ir pats pasidarbuok?
- Tikrai? - Taip.
- Ir vėl? - Jau laikas.
Ateik čia ir pribaik juos.
Negi tu nė trupučio ne piktas?
Negi nepyksti, Miki?
Užsičiaupk.
Štai ta? Ji nužudė tavo brolį.
- Užsikrušk. - Šitas šūdžius?
- Jis surijo tavo motiną!
- Tu šiknius! - Tiesiog prarijo ją!
Kada nors tau teks tai padaryti.
Taip.
Bet nebūtinai šiandien.
Ir tau taip pat.
Eik velniop!
Velniop!
Šūdžius!
Gali truputį palaikyti?
Patrauk man ją nuo veido!
Ne! Ne, ne, ne!
Ne, ne, ne, ne!
O šūdas!!
Šūdas!
Po galais!
Dieve!
Benai!
Kas per velnias?!
Nieko sau...
Nepyk, Miki!
Nepyk, biče!
Po šimts, ar bent pabaigei?
Nors apsišik, negaliu kvėpuoti!
Negaliu kvėpuoti!
Šūdas, turiu eiti.
Sugrįšiu, o tu pabaik!
O Jėzau!
Mes pasiliksime čia nakčiai.
Gerai?
Mes viduryje nežinia kur!
Aplink nieko nėra myliomis,
o tame name Masačiusetse įstrigome
tik todėl, kad nesuvokėme, kas aplink dedasi!
Noriu miegoti name.
Lovoje!
Kaip normalus žmogus.
Todėl pasiliksime čia nakčiai, po šimts!
Gerai.
Atrodo, pasiliksime čia nakčiai.
Ei, Benai? Ar matei mano...
Kas gero?
Ką tu darai?
Bandau sukonstruoti...
suknistą lanką.
Aš matau.
Tai nori jas pasiskolinti..?
A, taip. Taip, taip, šitas?
Galėsi pasiimti rytoj.
Rytoj?
Taip.
Atiduosiu išvykstant.
Atiduosi?
Tai mano ausinės.
Be tai tu nori čia likti nakčiai.
Tai štai dėl ko viskas?
Taip.
Tu nori nakvynės
didelėje dėžėje be ratų.
O aš nenoriu, kad būtum išsiblaškęs.
Aš noriu, kad girdėtum,
kaip už lango šika voverė.
Tik taip pasijusiu
saugus miegodamas šiame name.
Kas?
Manai, aš nemėgstu muzikos?
Aš ją dievinu, žmogau.
Bet aš visada turiu būti budrus,
nes tu nenori purvintis rankų.
Tu visą laiką slepiesi nuo to, Miki.
Eikvoji baterijas,
draskai savo ausų būgnelius
ir rizikuoji mano gyvybe.
Ir kaip aš rizikuoju?
Todėl, kad mes suknista komanda!
Baterija!
Pameni?
Patinka tau ar ne.
Ir žinai, gal aš tiesiog pavargau
saugoti mūsų abiejų nugaras visą laiką.
Savo paties labui
turi pabusti ir suvokti,
kad viskas dabar yra būtent taip.
Niekas neperjungs gyvenimo atgal.
Neperjungs gyvenimo atgal?
Ką sakei? Atleisk, nieko negirdžiu.
Negirdžiu per tą nuostabią
muziką.
Ji skamba taip garsiai.
Taip garsiai ir maloniai.
Aš tave nušausiu, po šimts.
Matei?
Ei, Mikai!
Eikš pažiūrėti į šitą sumautą freską.
Tai nepakartojama.
Joje yra ir graži moteris.
Nedideliais papukais.
Ilgomis kojomis.
Ji sėdi viduryje miškų.
Apsupta būrio gyvūnų. Ten yra
gazelė, suknista raudonoji lapė.
Milžinas gandras.
Kažkoks plėšrus paukštis.
O ji lyg pasirėmusi į liūtą.
Atrodo kaip... Žinai, kaip atrodo?
Atrodo kaip vienas iš tų
Jehovos liudytojų lankstinukų.
Žinai, kur visi Dievo kūriniai
gyvena sau taikiai drauge
dangaus karalystėje ar panašus šūdas.
Ateik. Užmesk akį.
Ką? Ne? Gerai.
Aš noriu ten.
Ene, tu...
tu ten?
Kas nors?
Nežinau, ar ilgai tai ištversiu.
Jie išmestų mane,
jei sužinotų, kad kalbuosi su tavimi.
Klausau?
Turi tai pamiršti.
Supranti?
Prašau.
Aš negaliu.
Ši vieta...
ji ne tokia, kaip tu galvoji.
Ir kokia ji?
Būtent už tokias
kalbas jie ir išmestų mane.
Bet lažinuos,
tau nereikia miegoti ant stogų.
Arba medyje.
Arba mašinoje.
Kaip žiurkei narve. Tiesa?
Ne, nereikia.
Tada nesakyk man, kad pamirščiau.
Aš daugiau nieko neturiu.
O kaip tavo draugas?
Benas?
Benas... Aš...
Mes buvome beisbolininkai...
Jis buvo pirmas gaudytojas.
O aš buvau kažkur metikų aikštelėje.
Mes visada sukomės skirtinguose ratuose.
Aš vargiai net pažįstu jį.
Klausyk, paspaudžiau mygtuką ne tam,
kad plepėtume lyg mokinukės.
Savo paties labui
pakeisk sušiktą kanalą, Miki.
Labas rytas.
Eime. Tyliai.
Užsičiaupk. Užsičiaupk.
Užsičiaupk!
Miki, pabusk!
Koks čia šūdas?!
Nagi, Mikai!
- Turi tai padaryti! - Ką tu išdarinėji?!
- Pirmyn, Miki! - Išleisk mane!
Palikau ten lazdą! Mačiau, kaip ja mojuoji!
Mostelk sušikta lazda, Miki!
- Ne! Ne! - Nagi, Mikai!
- Ne! - Miki!
Dieve! Prašau!
- Pirmyn, biče! - Stok! Atsikabink! Atsikabink!
Mikai!
Biče?
Miki?
Na ir?
Netvarkos pridarei,
bet darbą atlikai.
Kokio velnio, Miki! Kokį velnią tu..?
Atšok nuo manęs!
Ką darai?
Tu šikniau...
Atšok nuo manęs!
Suskis.
O, šūdas!
Miki. Miki!
Sugrįžk, žmogau.
Tu jau ant borto, Mikai!
Turime atšvęsti!
Miki!
Kur susiruošei, Mikai?
Miki.
Ką tu darai?
Aš kalbėjau su ja.
Su kuo?
Ene?
Ji sakė, kad bus išspirta, jei kalbėsis su manimi.
Sakė, kad pamirščiau.
Na ir šūdas, biče.
Žinai, dabar atrodai kaip lunatikas.
Kodėl tau...
nenuėjus apsiprausti.
Užsimesti kokių drabužių.
Dingti iš prakeikto lietaus.
Einam.
Pralinksmėk, Miki.
Miki.
Linksmiau!
Tai tik mergiotė per raciją.
Yra ir daugiau moterų, broli.
Kažkur.
Surasim tau kokią dailią.
Tai pats nykiausias pasimėtymas mano gyvenime.
Nori, kad aš...
Nori, kad aš pašokčiau? Kokį keistuolišką šokį?
Pralinksmėk, Miki!
Gerai, padėsiu tau.
Nori, kad padėčiau?
Prašau.
Jis apibėga antrąją.
Pasuka link bazės.
Tu jį išmesi, aišku?
Pašalink jį.
Nagi, Mikai.
Jis jau artėja!
Pasiekė trečiąją! Mesk, mesk!
Jis iškrito!
Benai.
Ką?
- Ji dar šilta. - Ką?
Manau, čia kažkas yra.
Ei!
Yra kas nors?
Būk budrus.
Dingsim akimirksniu.
Benai.
- Čia nė... - Beni!
...velnio nėra!
Tuščia kaip... Ei! Kas per šūdas?!
Stovėk, kur esi.
Tik duok raktelius, ir aš jį paleisiu.
Tiesiog nusiramink, gerai?
Duok sušiktus raktelius!
Gal aptarkime tai? Pasikalbėkime.
Neturiu laiko prakeiktiems plepalams.
Kodėl ne, kas per skubėjimas, žmogau? Kur keliauji?
Mes galime padėti, prašau.
Galime nuvežti, kur tik panorėsi.
Taip, man reikia pasiekti Arizoną.
Jūs mane nuvešite į sušiktą Arizoną?!
Ne, nemanau.
Dabar nuleisk ginklą ir mesk raktelius.
Aš neturiu raktelių.
Po galais, aš čia nejuokauju!
Aš perrėšiu šikniui gerklę!
Ne, neperrėši.
Ką pasakei?
Pasakiau, kad nepadarysi to.
Nes tada nebeturėsi pranašumo.
Jei jie mane suras, man vis tiek galas.
Kas?
Kas tave suras?
Aš baigiau kalbas, šūdžiau.
Tai pasakyk, kas ten Arizonoje?
Turi tris sekundes.
Ką ten turi? Žmoną?
Užčiaupk žabtus!
Vaikučių?
Papasakok man.
Ar jie apsidžiaugs tuo, kaip tu pasiekei namus?
Vogdamas iš nekaltų žmonių?
Manai, mums nėra dėl ko rūpintis?
Tai dar turim bijoti vienas kito?
Pasakyk savo vardą. Kuo tu vardu?
Džeris, mano vardas Džeris.
Džeri.
Mano vardas Benas.
- Tai Mikis. - Baik užkalbinėti man dantį!
- Pone, prašau! - Užsičiaupk!
Jie sakė, kad priims mane.
Sakė, jei pasiliksiu
ir padirbėsiu per žiemą,
pavasarį duos man sunkvežimį.
Ir šautuvą, ir maisto, ir kuro, kad parvažiuočiau namo.
Bet jie melavo!
Kas, kas melavo?
Jei nenuleisi ginklo...
ir neduosi mašinos raktelių...
aš išdursiu jam akį.
Ne, Benai! Beni!
Prašau!
Duok jam sušiktus raktelius!
Kaip tau toks pranašumas?
Aš tau sakiau, Džeri.
Aš neturiu raktelių.
Jie mašinoje!
Jie mašinoje. Jie užvedimo spynelėje.
Aišku?
Gerai.
Žinai, Džeri, jei tai būtų mano vaikas...
Aš jau būčiau peržygiavęs visą prakeiktą šalį.
Užsikrušk!
Tu manęs nepažįsti, šikniau!
Atidaryk dureles.
Gerai, gerai! Gerai, Džeri?
Tu laimėjai, Džeri.
Tu laimėjai.
Štai kaip viskas bus.
Aš numesiu ginklą.
Tu paleisi Mikį.
Įsėsi ir nuvažiuosi, gerai?
Gerai.
Duok man pistoletą.
Ne, aš neatiduosiu tau savo pistoleto.
Tai ne derybos.
Aš verčiau nušausiu jus abu ir pats viską pasiimsiu.
Tu negausi ir mašinos, ir ginklo.
Aš numesiu pistoletą,
o tu paleisi Mikį
ir droži savo keliu.
Gerai.
Mesk tolyn.
Gerai.
Paleisk jį, Džeri.
Tu suknistas šūdžiau!
Nuosmauka!
Tai buvo žmogus, Beni.
Taip, buvo.
Dar ir tikras šiknius.
Jis tik norėjo pamatyti savo šeimą.
Aha.
Aš irgi noriu pamatyti savo šeimą, Miki.
Bet pirma: jie yra toli.
Ir antra: jie greičiausiai jau mirę.
Ir aš neapiplėšinėsiu kitų, kad tai padaryčiau.
Aš tavęs nesuvokiu, žmogau.
Tas tipas laikė tau prie gerklės peilį.
Aš nebesuprantu žmonių, pasakysiu tau,
man vis labiau patinka tie numirėliai.
Benai!
Žiūrėk!
Mes draugai ar kaip?
Nežinau, kaip tu manai?
Na, štai ten mūsų mašina.
Atvykome pasiimti jos ir traukti atgal,
jums taip tinka?
Ten nėra kuro.
Mes jo turime.
Tai
mes draugai?
Ar kaip?
Turbūt taip.
Šaunu.
Maniau, sakei, kad mes draugai.
O kaip dėl to šešėlio ten?
O, tai kiaušingalvis.
Ir ne todėl, kad jis labai protingas.
Tiesiog turi kiaušinį vietoj galvos.
Patrauk ginklą, ištrauk bidoną.
Kas jūs tokie?
Išgyvenusieji, kaip ir jūs.
Gal jūs matėte tipą, kuris vairavo?
Taip, matėme.
Kur jis nuėjo?
Jam įkando.
Turėjau pribaigti, guli ten laukuose.
Ar jis jums ką nors pasakė?
Apie ką?
Ką nors?
Ne... tik
panikavo, verkšleno apie šeimą vakaruose.
Jis sakė, kur gavo mašiną?
Ne.
Tik, kad pasiskolino.
Ir kad jūs greičiausiai atvyksite pasiimti jos.
Pusiau tiesa.
Jis ir mūsiškę bandė paimti.
Na, jis buvo vagis.
Keistas tipas, pasielgėte teisingai.
Norite jį pamatyti?
Ne.
Gavome, ko norėjome.
Laikykitės, berniukai.
Palauk, palauk minutėlę.
Enė?
Prašau?
Tai juk tu? Ene?
Tai aš, Mikis.
Jėzau! Ką tu darai?
Sakiau tau pamiršti tai.
Dieve!
Ir pamiršau! Mes pamiršome!
Kokio velnio?!
Iš kur mums žinoti, kad jūs būsite čia?
Tu sušikta kalė!
Vieną kulką jau įsodinau, barzdaveidi, įsodinsiu ir antrą.
Atleisk, aš tau sakiau.
Orčardas nėra toks, koks manote.
Neleisiu, kad sektumėte mus.
Kur jūsų rakteliai?
- Benai, duok jai raktelius. - Baik, Miki!
Benai, duok jai sušiktus raktelius!
Gerai, gerai jau! Imk!
Imk, šūdagalvi!
Atleisk.
Neblogai, Mikai!
Štai ir ji!
Mergiotė, dėl kurios nemiegojai naktimis!
Tai ji buvo verta to?!
A?!
Matai?
Palaukite, kol išvažiuosim, tada pasiimsite.
Jei pamatysiu dar kartą, nudėsiu abu.
Jie turi būti kažkur čia, Miki.
Mačiau, kaip krito.
Taip, žinau, bet...
Nesuprantu.
Aha, aišku.
Gerai, tiesiog pareik. Surasim ryte.
Pripažinsiu vieną dalyką, Mikai.
Ji jokia lesbietė.
Dėl to buvai teisus.
Beni.
Ką, ką? Ką, Miki, ką?
Tu tai girdėjai?
Ką?
O šūdas!
Šūdas, šūdas!
Kur šviesa? Kur žibintuvėlis?
Miki, nusiramink! Nusiramink.
Įjunk mašinos žibintus.
- O ne! - Dieve mano!
Turime dingti.
Turime dingti iš čia, judam!
Benai, varom!
Aš negaliu, Miki, mano sušikta koja!
Tiesiog dink!
Dink!
Jie visur!
Miki, išjunk šviesas!
Gal pavyks ką nors iš tų suskretėlių nudėti.
Prakeikimas.
Jėzau!
Turime pabandyti užvesti be raktelių!
Užvesti mašiną be raktelių?
Mes tai jau bandėm tik kokį šimtą sušiktų kartų, Miki.
Turi būti koks būdas.
Tereikia tik
sujungti laidus.
O, taip, kaip filmuose.
Taip tik suknistuose filmuose.
Jei įlįsi ten, Miki,
pradėsi draskyti laidus, viską galutinai sušiksi!
Ir taip jau sušikta! Viskas sušikta!
- Raktelių nebėra! - Taip. Ir kodėl?
Kodėl gi taip?
Ką?
Kodėl nebėra raktelių?
Sakei man paieškoti ryte.
Ne, kodėl jie atsidūrė tuose laukuose, Miki?
Kodėl mane pašovė?
Tai tu dėl to kaltini mane?
Aš tik sakau,
kad jie patikino mūsų nelauksiantys,
bet tu negalėjai susitaikyti.
Sakiau tau nefantazuoti apie tą mergiotę.
Kad už tai sumokėsi, ir dabar mes čia.
O jei pagulėsim ramiai
ir užsičiaupsim,
galbūt jie išeis.
Jie neišeina, Miki.
Žinai tai.
Bet vis tiek užsičiaupk.
Ei.
Kažin kiek vandens žmogus turi išgerti per dieną?
Neįsivaizduoju.
Kaip manai, kiek dienų užteks?
Ei.
- Ei. - Kas yra? Kas?
O kaip tai, ką mes padarėme Pitsfylde?
O ką?
Manai, suveiktų?
Ne.
Nematau, kaip.
Ten juk buvo dviejų aukštų namas, Miki.
Ten buvo kiek daugiau erdvės apsisukti, nemanai?
Tas garsas varo mane iš proto.
O man visai malonus.
Raminantis.
Kaip lietaus lašai ant skardinio stogo.
Baigei?
Nebegaliu žiūrėti į jų snukius.
Pažiūrėkim, ko norėtum, gal
tuno?
Pusryčių bandelės?
Vištiena, atrodo.
Turbūt vištienos.
Gerai, nori pasidalyti ir žirnių skardinę?
Aišku.
O, palauk, palauk, palauk, nereikia...
Nevalgyk.
Duok man tai...
Baik. Tai pasibjaurėtina.
Aha.
Palauk, kol pradėsim rinkti savo myžalus.
Užsičiaupkite!
Užsičiaupkite! Užsičiaupkite! Užsičiaupkite, po galais!
Kaip lietaus lašai ant skardinio stogo.
Tylėk.
Turiu mintį.
Tiesiog prisisprokime.
Tai nekokia mintis.
Tai šauni mintis.
O kaip tai padės?
Manau, turime atšvęsti.
Ką? Apie ką kalbi?
Atšvęsti ką?
Nežinau.
Paskutinę naktį žemėje gal?
Skamba liūdnai.
Tai užkrato šaltinis!
Mes jį atradome!
Mes jį atradome, po šimts!
O Dieve!
Ne, ne! Nenusimauk ir kito!
Nereikia!
Šitas jau visai blogai!
Tikrai blogai!
Aš ir kojines nusimausiu!
Tik ne kojines!
Baik jau! Ne! Ne! Ne!
Liaukis!
Ne taip jau blogai.
Ne taip jau blogai!
Tiesiog pasakyk tai, biče.
- Pasakyti ką? - Pasakyk!
Pasakyk! Pasakyk! Žodį iš "z" raidės!
Ne.
- Nė už ką. - Kodėl ne?
Todėl, kad jie nėra realūs.
O, jie sušiktai realūs. Jie netgi labai realūs.
Baik, juk žinai, apie ką aš.
Pažaidžiam "žirklės, akmuo, popierius", jei praloši, geri.
- O! Eik sau! - Velniop tave.
Aš įstrigau sušiktame automobilyje.
Ir svajoju tik
apie kondicionierių.
Gerai, noriu laimėti vieną.
Šūdas!
Pakeiskim žaidimą.
Jie turi iltis,
siurbia kraują
ir dega saulėje.
Tu turi kryžių, o jie negali valgyti česnako.
- Kaip juos pavadintum? - Užsikrušk!
Taip, būtent. Tiesiog sakau,
jei vaikšto kaip antis, kvaksi kaip antis,
greičiausiai tai sušiktas zombis!
Įstrigęs sušiktoje mašinoje
svajoju apie kondicionierių, oro balionus, sūrį
ir dinamitą.
Aš įstrigęs sušiktoje mašinoje
ir svajoju apie kondicionierių,
oro balionus,
sūrį,
dinamitą
ir visus "Beatles" albumus.
Gerai.
- Taip! - Ne!
- Išgerk už pergalę! - Gerai.
O tada tu tiesiog peršok juos ir paimk raktelius!
Bet aš negalėjau jų surasti,
net kai ten nešliaužiojo penkiasdešimt zombių.
Kaip turėčiau tai padaryt...
- Palauk, palauk. - Kas?
Ką tu dabar pasakei?
Pakartok. Pakartok.
Pakartok.
Ką dabar pasakei? Ištark tą žodį.
- Penkiasdešimt... - Ištark.
- Zombių! - Zombiai!
Gerai jau. Taip, taip, taip.
- Rytoj. - Rytoj mes mirsime.
Gerai.
Miki, gali tai padaryti, žmogau.
Tu gali tai.
Pasilenk žemiau.
Ir iš visų jėgų.
Viskas bus gerai.
Miki?
Jei nerasi raktelių,
negrįžk.
Aš tavęs čia nepaliksiu.
Benai.
Aš galiu tai.
Nagi, Miki.
Nagi, Miki, žmogau.
Šūdas, šūdas.
Nagi, Miki. Sugrįžk, sugrįžk.
Nagi, Miki.
Beni!
O Dieve!
Miki! Miki!
Lįsk, bičiuli!
Lįsk čia!
Tu radai juos? Miki!
Tu radai juos?!
Mikai?
Miki.
Miki, radai raktelius?
Mikai?
Mikai, kas yra?
Miki, Miki, tau įkando?
Dieve mano!
Miki, tau įkando?!
O šūde! Miki!
- O Jėzau! - Ne, Benai!
Miki!
- Prašau, Benai! - Miki!
Šūdas!
O Dieve!
- Dieve! - Ką man daryti?!
Ką man daryti?!
Benai, prašau!
Benai! Ką man daryti, prašau?!
Prakeikimas!
- Nenusisuk... - Prakeikimas!
Prašau! Pasakyk, ką daryti?!
Man baisu!
Benai!
Benai, prašau, nenusisuk nuo manęs!
- Miki! - Ne!
Benai, ne!
Patrauk pistoletą!
Turi dingti iš mašinos.
Ne, tu negali!
Turi dingti iš mašinos, žmogau...
- Aš negaliu! - Dink iš sušiktos mašinos!
Miki, nešdinkis!
- Tu negali taip! - Aš privalau, Miki!
Tu tai žinai!
Prakeikimas!
Prašau, leisk pasilikti!
Dink iš sušiktos mašinos, Miki!
- Prašau! - O Dieve!
Benai!
- Benai! - O Dieve!
Ar ten kas nors yra?
Žinai, mes su Mikiu buvome įstrigę name
tris mėnesius, kai visa tai prasidėjo.
Turėjome užkalti langus.
Užblokuoti saulės šviesą.
Ar kada esate įstrigę viduje, vienoje vietoje,
taip ilgai?
Klausydami to paties garso visą dieną.
Kiekvieną dieną.
Tai kažką tau padaro.
Ene.
Ar tu klausaisi?
Lažinuosi, kad taip.
O, taip.
Mikiui nepavyko.
Per tave.
Girdi mane?
Tai juokinga.
Kaip mes pagaliau pasprukome iš to namo.
Tiesiog atidarėme duris.
Jie visi susigrūdo vienoje pusėje, o mes
išėjome pro kitą.
Visą tą laiką.
Tai buvo taip lengva.
Tiesiog...
įleisti juos.
Manau, pabandysiu tai vėl.
Jei šįkart nepavyks,
paleisiu kulką sau į galvą.
Bet jei pavyks...
aš ateisiu ir paleisiu ją į tavąją.
Greitai pasimatysime.
Tekstą vertė Linufka, filmą išleido Seeders.lt leidėjų komanda